Правове регулювання документування вчинення злочину в кримінальному процесі й оперативно-розшуковій діяльності - M. Hribov (Юридичний часопис Національної академії внутрішніх справ, 2018)
Висвітлено сутність і наслідки проблем, що постають у міжгалузевому просторі кримінального процесу й оперативно-розшукової діяльності у зв’язку із суперечливістю законодавчих норм щодо документування злочинів, учинення яких лише планують. Окреслено шляхи їх розв’язання. Сформульовано пропозиції щодо внесення змін і доповнень до кримінального процесуального законодавства.Обґрунтовано, що документування вчинення злочину, щодо якого отримано інформацію про його підготовку, за сучасних правових реалій можливе як у межах провадження в оперативно-розшуковій справі, так і в межах кримінального провадження (у формі контролю за вчиненням злочину відповідно до норм ст. 271 Кримінального процесуального кодексу України в комплексі з іншими необхідними для цього негласними слідчими (розшуковими) діями). Вибір здійснюють на розсуд уповноважених суб’єктів, однак сторона захисту в будь-якому разі зможе знайти вагомі підстави, аби вимагати не визнавати одержані фактичні дані допустимими доказами. Тому в ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України необхідно передбачити можливість початку досудового розслідування на підставі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про підготовку до вчинення кримінального правопорушення. У ст. 271 Кримінального процесуального кодексу України доцільно детально унормувати поняття та зміст контролю за вчиненням злочину, що охоплює негласне документування підготовки та замаху на нього (за допомогою однієї або комплексу негласних слідчих (розшукових) дій з використанням інсценування дій (подій, обстановки), які відповідають злочинному задуму й (або) можуть свідчити про його виконання) та подальшу відкриту фіксацію його вчинення (за допомогою слідчих (розшукових) дій). Найефективнішим буде використання пропонованих норм у разі застосування їх суб’єктом, який поєднує функції оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування (як, наприклад, підрозділ детективів Національного антикорупційного бюро України), з одночасним залученням спеціалізованих (негласних) оперативних підрозділів.