Питання гармонізації законодавства України про публічні закупівлі з міжнародними стандартами у сфері запобігання корупції - Фіц , О. (Науковий вісник Національної академії внутрішніх справ, 2020)
Метою статті є вивчення міжнародних інструментів у сфері протидії корупції в системі публічних закупівель й аналіз тенденцій розвитку національного законодавства про публічні закупівлі щодо створення й удосконалення механізмів запобігання корупції, виявлення ймовірних корупційних ризиків задля вивчення можливості створення ефективного механізму запобігання корупції в системі публічних закупівель шляхом імплементації положень відповідних міжнародних договорів та інших актів. Методологія. У дослідженні використано методи аналізу, синтезу, дедукції, індукції та системного підходу. Наукова новизна статті полягає в поєднанні аналізу міжнародних антикорупційних норм, як імплементованих Україною, так і не запроваджених, а також окремих положень національного законодавства у сфері публічних закупівель щодо їхньої ефективності як засобів запобігання корупції. Констатовано, що система закупівель, якій бракує прозорості та високої конкуренції, є ідеальним середовищем для корупційної поведінки. Найважливіші міжнародні кодекси, які стосуються антикорупційних заходів і публічних закупівель, здебільшого ґрунтуються на цих фундаментальних принципах, щоб знизити ризики корупції. Національне регулювання є доволі успішним щодо унеможливлення корупції шляхом застосування рекомендованих провідних міжнародних вимог стосовно прозорості та процедурності. Проте необхідно забезпечити постійний аналіз стосовно виникнення корупційних ризиків, а також докладні навчальні ініціативи, інтенсивні процеси контролю (внутрішній і зовнішній аудит) й активний нагляд з боку громадянського суспільства, які сприятимуть успішності застосування законодавчих положень. Ситуація може ускладнюватися у випадках, коли навіть за найкращих намірів регулятори встановлюють суворіші обмеження для протидії корупції. Надмірна «зарегульованість» може порушити дискреційність повноважень (право діяти на власний розсуд), що негативно позначиться на державних видатках, оскільки це буде змушувати уряд здійснювати неефективні та дорогі закупівлі. Висновки. Слід акцентувати на ідентифікації недоліків і ризиків у закупівельних функціях, які можна було б усунути шляхом належного регулювання та запровадження прозорості. Міжнародний досвід стосовно антикорупційних заходів у сфері публічних закупівель пропонує певні рамкові механізми, що дають змогу забезпечити для національного законодавства у сфері публічних закупівель чіткість і виваженість. Попри те що Україна намагається стрімко інтегруватися в Європейський Союз, фокусуючись на імплементації директив Європейського Союзу у сфері публічних закупівель до українського законодавства та відповідних практик, слід зауважити про додаткові заходи в межах інших міжнародних інструментів і джерел, які можуть сприяти ефективнішому впровадженню провідного досвіду й запропонувати корисні та практичні рекомендації для всіх учасників публічних закупівель. Ключові слова: корупція; публічні закупівлі; регламентація процесів; імплементація угод; корупційні ризики.