Суспільний ідеал П. І. Новгородцева - V. Tymoshenkо (Науковий вісник Національної академії внутрішніх справ, 1970)
Розглянуто вчення П. І. Новгородцева про суспільний ідеал, його сутність і трансформації. Констатовано, що погляди мислителя формувалися під впливом лібералізму. Це позначилося на обстоюванні ним концепції природного права, визнанні пріоритету прав людини, обґрунтуванні права на особисту недоторканність і гідне людське існування. Філософську позицію першого періоду творчості П. І. Новгородцева репрезентовано як філософію морального ідеалізму, особливістю якої є утвердження ідеалу абсолютного добра, що, на думку дослідника, набуває форми суспільного ідеалу як обов’язкової складової суспільного життя. Намагаючись відновити моральні ідеали в юридичній науці, П. І. Новгородцев обстоював ідею відродження природного права як ідеальної сутності права. Ідеальне, справедливе суспільство повинно ґрунтуватися на правових нормах, які мають морально-етичний зміст. З огляду на природне право, особистість, наділена розумом і вільною волею, є основним суб’єктом історії, своєрідною абсолютною цінністю, сенсом і метою прогресу. Особистістю вчений вважав не її випадковий емпіричний зміст, а універсальний духовний зміст, що багатоманітно й індивідуально виявляється в кожній людині, становлячи самостійну цінність. Особистості покликана служити держава, основне призначення якої полягає в подоланні суспільних суперечностей. Доведено, що суспільний ідеал є похідним від природного права, пріоритетом якого (щодо права позитивного) є шлях досягнення пріоритету моральності стосовно права. У концепції П. І. Новгородцева суспільний ідеал визначено як принцип вільного універсалізму. Оскільки абсолютний ідеал ґрунтується на нескінченності розвитку моральної ідеї, своєрідній філософії нескінченності, то зазначений ідеал є недосяжним. Упродовж останніх років життя науковець закликав відмовитися від есхатологічних теорій «земного раю». Гармонія свободи й рівності, що можлива лише як ідея, у нього стає імперативом моральної дії, а не стратегією побудови держави. Завдання досягнення кінцевої досконалості поступається місцем нескінченному вдосконаленню. Учення П. І. Новгородцева доводить, що побудувати соціальний рай в реальній дійсності неможливо. Мінливі політичні форми та ідеї слід розглядати як окремі моменти соціокультурної еволюції людства. Єдиним реально досяжним суспільним ідеалом є невпинний розвиток особистості. Моральне вдосконалення – де шлях, яким має рухатися людство в напрямі до суспільного ідеалу. Такий рух є нескінченним.